Песен за любовта, изпята за хората по света
Аз просто не усещам
Улицата ме кара да обичам
Лесна любов, лесно идва, лесно си отива!
Бъдещето изглежда по-реално, отколкото сме си представяли
Колите няма скоро във въздуха да полетят
И днес ще взема метрото, както всеки ден
Мълчаливи непознати ме отминават по улицата... е добре
Самотен, самотен дори в тази болезнена и нежна нощ
Самотен, самотен продължавам Дай ми цялата си любов
Самотен, самотен, жадувам за теб Животът ми е толкова студен
Реших, че няма да го кажа Какво могат думите да изразят
Само тя сърцето ми може да докосне Искам да забравя
Обичай ме, обичай ме с твоето силно и нежно сърце
Целуни ме, целуни ме Тревожа се в самотната нощ
Сцена 56, 2 дубъл! - Начало!
Спри!
Идиот!
Досега щеше да си мъртъв! Фитилът на динамита изгоря.
Съжалявам, нека да опитам отново.
Разбира се!
Добре, докато се подготвим, почивка.
Трябва да е било шокиращо за Хитоми.
И не само за нея,
всички деца обичаха г-ца Сагара.
Родителите направиха голям скандал и всички говореха за това.
Стана тази пролет и оттогава Хитоми е все така.
Не може да привикне към новото училище.
Така ли?
Готово. Азуса, ще го занесеш ли?
Какво? Да, разбира се.
Да си призная, вече не знам какво да кажа на Хитоми.
Може би, защото жена ми умря, докато тя беше малка.
Вероятно е приемала г-ца Сагара като своя майка.
Като нейна майка...
Отношенията между учител и ученик са трудни.
Хубаво. Прекалено хубаво.
УРОК 22: ИЗКУСТВОТО НА РАЗРУШЕНИЕТО
Тия дни, все постя.
Досега ядях само полуфабрикати за закуска.
Направил съм повече от достатъчно. Яжте колкото искате.
Днес ще трябва да пазарувам, затова ще потеглям.
Наистина? Тогава ще ям, докато се пръсна, щом може.
Ей, ако не искаш беконът и яйцата, аз ще ги взема.
Няма начин! Пазя си любимото за накрая.
Какво щеше да правиш, ако започне земетресение?
Би трябвало да ядеш любимото си, в началото.
Престани!
Дай ми ги, Мурай-чан.
Не ме наричай "чан". Направо ми се повдига.
Моля те, дай ми ги. - Категорично отказвам.
Така ли? Тогава нямам избор.
Много благодаря за всичко.
Задължена съм ти.
Този човек изглежда е добър учител.
Имате предвид Онизука?
Добър е защото се поставя в положението на учениците.
Може би щеше да е по-добре, ако Хитоми имаше такъв учител.
Аз съм човек от село и не знам за училищата в Токио.
Единствено знам, че всяка работа си има и лоша страна.
Така изглежда.
Ако отиваш толкова далеч, всеки път щом имаш проблем,
транспортът ще ти излезе солено. - И Онизука каза същото.
Така ли? Виж ти...
Говоря излишно, когато имам проблеми с дъщеря ми.
До скоро. - Много благодаря.
Отврат.
Учителю, ако скоро не се върна в Токио,
мениджъра ми ще се разстрои.
Точно така. Забравих за уроците.
Но дойдохме толкова далеч. Защо да не поразгледаме?
Не това е причината да сме тук.
Ти изяде бекона и яйцата ми.
Да го зарежем и да се прибираме.
Съжалявам.
Вече съм по-добре.
Онизука, ще ги заведеш ли обратно в Токио?
Вие какво ще правите?
Имам нещо на ум...
Добре, ще се видим утре в училището.
Да не казвате, че учителите не могат да се влюбват?
Не мислиш да се оправдаваш за това, което направи, нали?
Какво ще кажеш на децата?
Нямам намерение да се извинявам.
Просто ще им кажа фактите, такива каквито са.
Приятен ветрец.
Още си тук. - Да.
Може ли да седна?
Защо дойде тук? Достатъчно ме поучаваха.
Не съм дошла за това.
Преди да се върна в Токио, искам да поговорим още малко.
Значи си дошла да ме поучаваш. - Не.
Аз просто... - Да, така е.
Няма значение какво ще кажеш, г-ца Сагара няма да се върне.
Искаш ли да се върне?
Да, много.
Тя ни изостави и замина с един мъж. Искам да ни се извини за това.
Но ти не си чула нейната страна на историята.
Нейната страна?
Какво може да каже, след като ни предаде?
Няма нищо за казване!
Хитоми...
Мен, учителката... не, просто аз...
Ученичките ми ме заляха с вода. - Какво?
Казаха ми:
"Винаги ще ни пречиш като жена."
"Не се опитвай да се държиш като учител."
Нямах намерение да стане така.
Баща ти каза:
"Отношенията между учител и ученик винаги са трудни."
И все пак, ние двете с г-ца Сагара сме учителки.
Не мога да променя това.
Това е очевидно!
Просто не мога да й простя, че ни изостави.
Не е постъпила така, само за да ви изостави.
Това е прекалено!
Резултатът е същия, като да ни изостави.
Искам поне едно да разбереш.
Нея наистина я е грижа за вас.
В това няма съмнение. Затова исках да стана учител.
След като гледах силната връзка между теб и нея.
Тя направи само една малка грешка. Не помниш ли колко беше забавно?
Тя, ти и всички останали сияехте.
Да я мразиш, означава да мразиш всички тези спомени.
Можеш ли да го направиш?
Хитоми!
Г-це Азуса, съжалявам.
Опитах много пъти да мисля така,
но просто не мога.
Не мога да простя на г-ца Сагара. - Хитоми...
Училището скоро ще бъде разрушено.
Това е хубаво. Ще е по-добре,
когато започнем отначало.
Може би си права!
Много по-лесно е.
Онизука...
Г-н Онизука изглежда страхотно.
Може да се каже, че е най-егоцентричния човек в Япония.
Просто кръгъл идиот. Дори най-големият идиот.
На кого му пука, че учител е изневерил?
Чакай малко, Онизука?
Дори и да исках да извърша изневяра, нямам жена.
Дори приятелка си нямам.
Останали са ми 50 йени в джоба, ден преди заплата.
Дори и днес, трябва да взема заем от Мурай, за да се върнем в Токио.
Какво каза?
Не се шегувай. Защо от мен?
50 йени?
Да, точно така и...
Опаа.
За какво говорех?
О, да, вярно. За изневярата. Изневяра.
Слушайте.
Истински важното, което трябва да запомните е,
че дори и ако учител изневери, съборят училището
или Фуджи изригне,
е че спомените не изчезват, заради такива незначителни неща.
Не мисля, че изригването на Фуджи се счита за незначително събитие.
Той е истински кретен!
Истински важното е...?
Точно така. Спомените не изчезват. Не като моята заплата.
Наистина, изневярата не е хубаво нещо,
но и учителите са хора.
Допускат грешки, когато са влюбени.
Г-ца Сагара сама е избрала пътя си,
въпреки че това може да е било грешка.
Това е всичко.
Не го е направила нарочно за да унищожи спомените ти.
Трябвало е да помислиш повече върху това.
Собствен път...?
За да продължим напред, трябва да намерим собствения си път.
Какво става? Тази лодка пробита ли е?
Онизука!
Хора, кога успяхте да слезете от лодката?
Г-н Онизука, изглеждахте страхотно, но сега...
Помощ!
Понеже пренебрегна кой си и започна да ни учиш за изневери, ще бъдеш наказан.
Зарежете го.
Определено няма да му дам пари на заем. - Г-н Онизука, изглеждате глупаво.
Фуютсуки, помогни ми!
Не се смей. Направи нещо!
Извинявай, извинявай! Кикучи.
Жестоки сте. Не се смейте така.
Странно.
Докато гледах г-н Онизука, осъзнах, че вече няма значение.
Вярно е. Хубавите спомени
никога няма да изчезнат, без значение какво се е случило.
Хитоми... - Г-це Азуса...
Не, учителко Фуютсуки.
Учителю Онизука.
Благодаря ви.
Това значи ли, че съм велик?
Кретен! - Това е прекалено.
Стига! Престани!
Какво е това?
Унищожението ще започне.
Органът... органът!
Органът!
Какво става? - Бърза е.
Къде отиде?
Не я ли накара да разбере?
Това е от импулсивност.
Когато чу сирената,
поискала е поне да спаси органа.
Какво? - Няма време за обяснения.
Чакайте ме!
Готови!
Включихме го.
Още 5 минути до детонация!
Начало!
Но защо използват таймер? Това е опасно.
Според режисьора, точно в това е смисъла.
Какво?
Ако се издънят, могат да умрат. Така ще бъде по-реалистично.
Реалистично? Ще видят реализъм, когато подмокрят гащите.
Сигурно за това им плащат големите пари?
Спрете!
Веднага спрете детонацията!
Кой... кой си ти?
Ейкичи Онизука, 22 годишен. Приятно ми е.
Мислим, че едно дете е влязло вътре.
Моля ви, трябва спрете веднага!
Няма начин.
Режисьоре, вярно е. - Добре, да спрем.
Прекратете, прекратете. Спрете снимането на експлозията!
Прекратете експлозията!
Не мога.
Лоши новини! Не можем да спрем брояча.
Какво?! Идиот!
Тя какво си мисли? - Отиде да вземе нещо важно.
Няма ли да спре, ако извадите тези жици.
Няма да стане. Дори да ги извадим,
всеки експлозив има собствен таймер, който продължава да отброява.
Какво?
Кой е направил това непрактично оборудване?
Какво ще правим? Вече изгубихме повече от минута.
Отивам.
Ще върна Хитоми!
Какво правиш? Не ставай глупава!
Онизука...
Няма да стане!
Къде е органът?
Нагоре по стълбите, стаята в края.
Върни се! - Онизука.
Ще я намеря и ще я изкарам.
Трябва да го спася...
Трябва...
Мамка му! Има два коридора.
Имаме сериозен проблем.
Ако избухне, г-н Онизука и Хитоми ще...
Очевидно е.
Ще се взривят на парчета, нали?
Не го казвай на глас!
Съжалявам.
Ако не се разлетят на парчета, ще се изпарят.
Очевидно е. - Престани да го повтаряш!
Не можем да го спрем.
Извинете.
Хитоми!
Не можем да спрем детонацията! След минута ще се взриви.
Веднага се измъквай! Г-н Онизука вече е вътре.
Излез с него!
Мамка му, другия край!
Ще се взриви! - Не!
Истинските спомени няма да изчезнат! Казах ти го преди.
Дори и да изчезне училището, наистина искам да спася това.
Моля те, помогни ми! - По дяволите!
Нямам избор. Отдръпни се!
Добре ли си?
Закъсняват. Какво правят?
Надявам се, че не мислят сериозно да помъкнат органът.
Няма начин! Няма начин да излязат на време.
Този глупак ще се справи, въпреки всичко.
Полиция! Не, извикайте линейка!
Отношенията между учител и ученик са трудни.
Този човек изглежда е добър учител.
Имате предвид Онизука?
Добър е защото се поставя в положението на учениците.
О, мамка му. Това тежи цял тон!
Учителко, какво ще правим? - Успокой се.
Вярвам в г-н Онизука.
Учителю! - Тръгвай! Бързо, тръгвай!
Съжалявам. Мислех, че ще спрат експлозията, ако вляза вътре.
Не очаквах да стане така.
Ако имаш време да приказваш, значи имаш време да бягаш!
Но...
Онизука!
Хитоми!
Насам!
Хитоми...
Онизука...
Онизука!
Г-н Онизука, добре ли сте?
Разбира се. Как да умра, преди да съм имал приятелка?
Страхотно! Как оживя? - Хитоми!
Заповядай. - Какво?
Клавиш от органа.
Не е ли достатъчно за да запазиш спомените си?
Миналото е минало. Трябва да продължиш напред.
Благодаря ви, г-н Онизука.
Онизука, благодаря. Аз...
Как е, след като си почина малко?
Не се ли чувстваш по-добре?
Чувствам, че бих могла отново да преподавам.
Успокой се и продължавай.
Просто давай право напред. Не се притеснявай толкова.
Ако рибите те наобикалят, остави ги ядат колкото искат,
докато не се наядат.
Това е част от работата на учителите.
Понякога ставаме храна за рибите.
Да се връщаме ли в училище?
Не може да обичаш всички
Това е само за този, когото обичаш
Не губи вяра и не се съмнявай
Не съди и не мрази
Просто остани невинна
Наранявам ли някого
Чувствата ми тихо блестят, дълбоко вътре в моите очи
Толкова се радвам, че те намерих
В дебрите на безкрайното време
Какво ми остава да направя
Може сега да е малък
Но пламъкът няма да изгасне
Сълза ще се отрони
Запази я в своето сърце
Изживявай пълноценно всеки момент
Като капка от твоите сълзи
Следващия епизод
Какво е това?
Верижно писмо?
Ох, ох!
Проклятието на верижното писмо, казва, че ще умреш след седем дни.
Както се казва: " Сериозно са ме проклели".